Svitanie. Matné poludnie. Súmrak

Svitanie

Holé bezprsté konáre stromov

odháňajú zjazvený vietor

apokalyptické havrany

a príchod nového dňa

Horúčka sobotnej noci pominula

vyhasnuté prázdno  žaluje

Poslední tuláci klíčia rozhádzaní po lese

ako bolestné semená dychu

Prvý rok bez slnka

V špehujúcom tichu

a mliečnom vzduchu

kľučkujú vtáci bez hniezd

Slepo ďalej

povedľa neporušeného jednoznačného nekonečného ostnatého plotu

bez odvahy dotyku

Vo vyčerpanej zemi

otlačky ťažkých topánok

osamelé ako plač

Holohlavý štetec

a na dne vedra

skarabeus  natretý základnou zelenou farbou

Matné poludnie

pásy koľajníc

za nedotknuteľným plotom

dni a dni dookola blikajúce červené svetlá na vyvrátených semaforoch

vnútornosti vytrhaných výhybiek

a na odrezaných prechodoch slepé varovné signalizácie mlátia do železa ako rehotajúca sa smrť

Vyschnutý starec v strážnom domci

Popraskanou rukou ukázal kde ležia kosti jeho posledného psa

a ďalej si miešal v prasknutom pohári mastný čaj

kostrbatým jazykom

opakoval čísla dávnych vlakov a pokrútených slov

Svet voňal solvinou

vyhasnutou pieckou

špinavým šerom

a rozčítaným cestovným poriadkom z roku 1972

„Ďalej nič nie je!“

Došlo im

Súmrak

Spánok posledných tulákov

sa rodí z dlhého neprerušovaného jednosmerného hluku diaľnic

na tele

vyležané modriny zeme

Nepokoj krajiny

Sťahovať mraky do pripravených krabíc

Múr Múr Múr

Medzi pokrútenými slovami

krasopisne

Tu  kedysi rástli stromy

A zjazvený vietor hodí k nohám kdesi ukradnutý začiatok piesne od Frankie Goes to Hollywood

Ay, ay, ay, ay

Feels like fire…

Poezie Oldpsavci

2. místo – Peter Jokl – Joko