Navzdory rokům

Strhnul jsem duhu

A její barvy zamkl na klíč

A ještě zavřel

Na závoru

Bylo by jich škoda

Pro člověka

Dnešního typu.

***

Čmárám do mraků

Veselé  verše o vážných věcech

Tohoto  času

Vymezeného  nám.

***

Malý testament

Tu  nechávám

Pro nikoho a pro všechny

Těch pár nesmyslných vět

O tom že nešplhám

Po zádech jiných

Jak je to koneckonců zvykem

Že se rád toulám

Že se rád směju

Tomu  co vidím

A že je to koneckonců jedno…

***

Velký  testament

Tu  pokládám

Na holou zem

A jdu dál

Tak jak jsem vždycky chodil

Mlčky a sám

Od jednoho stromu k druhému

Všude a nikam

Tak jak jsem vždycky naslouchal

Třeba těm ptákům

Třeba těm povídačkám

O daleké zemi

A myslel si při tom své

O zlatě ležícím na ulicích

O hledačích nesmrtelného štěstí

(jen ho najít)

… a  co  pak  …  ?  …

***

Sůl nad zlato

V očích ho člověk má

Když nachází na každém kroku

Že stojí za to žít

Třeba sám

Toulat  se

navzdory rokům.

Jaroslav Kudláček – Jim (Frýdek-Místek)

3. místo – Poezie nad 23 let