Jacku Londonovi

Jo, Jacku, půjdem se rvát

všude se budem rvát,

a nejvíc se snílky,

kteří ani jednou

nezaťali pěst,

protože jejich snění je tak

vohromné, skvělé, velkolepé –

že musí brečet,

když chtějí řvát.

Budem se rvát,

protože je nádherné mít zkrvavenou tvář,

protože krev – to je láska.

A pro ni se budem rvát

a všem křičet,

že láska je jako v žaludku nůž –

a v té křeči (vždycky poslední)

se chce tolik

žít.

Jiří Nekvapil – Sint

1. místo v kategorii Poezie pokročilých 1972