Hodiť si to

Hodila som si mincou a letela dlho.

Na jednej strane má vyrazenú

túlavú topánku.

Viem, čo to obnáša.

Dostatok problémov, nedostatok spánku

a občas mráz kresliaci mapy ciest,

ktoré nevedú nikam.

Ale ja si s diaľkou tykám.

Na strane druhej – domček.

V ňom určite znie ťapot detských nôh

a smiech, ktorý do nôt píše

hudbu domova.

Pokoj, pohoda.

A večer čo večer hlava sklonená

na rovnaké miesto.

Hodila som si mincou a zostala stáť na hrane.

1. místo + Malý Trapsavec – Poezie do 23 let

Zuzana Števková – Zápalka (Nitra)