Dálka

V nejzapomenutelnější dáli

za poslední vesnicí bez jména

plamen mé ruce ještě pálí

a kolem obchází vichřice zmatená

bloudí a směje, šílí a škádlí

šeptá o lidech co už tu padli

hodili když je hřál plamen

všechny svou naděje

z unavených ramen

do sladké závěje

bílého opia z pekel tam nahoře

pak jenom zavřít svá víčka

upadnout do běloby moře

a nechat ve sněhu andělíčka

až bude v mém plameni mé tělo hořet.

2. místo – Poezie do 23 let

Vojtěch Ondrušek

1. Dálka